2.+Model+pedagògic


 * Model pe ****dagògic **

El constructivisme
L’aprenentatge basat en problemes (ABP) és una de les metodologies d’aprenentatge basades en el constructivisme que utilitza un conjunt d'activitats i propostes de treballs al voltant d'una situació, escenari o problema, amb la finalitat que l'estudiant aprengui a buscar, analitzar i utilitzar la informació i a integrar el coneixement (Xavier Rossell).

El constructivisme considera que l’aprenentatge és una interpretació personal del món, de manera que dóna sentit a les experiències que construeix cada un, pel que podem dir que el coneixement mai és independent de l’alumne. Aprendre no significa reemplaçar un punt de vista incorrecte per altre correcte o més correcte, ni una acumulació de coneixements, l’aprenentatge és la transformació d’uns coneixements previs, passant a través del pensament actiu i original de l’aprenentatge, el que implica l’experimentació i la resolució de problemes i considera que els errors són la base de l’aprenentatge. Segons Vigotsky, els aprenentatges són un procés personal de construcció de nous coneixements a partir dels sabers previs (activitat instrumental), però inseparable del medi i la situació en la que es produeix. L'aprenentatge es produeix connectant l’experiència personal i el coneixement base de l’estudiant i es situa en un context social on ell construeix el seu propi coneixement a través de la interacció amb altres persones. Aquesta teoria, emfatitza en els següents aspectes:
 * Importància de la interacció social i de compartir i debatre amb altres els aprenentatges. Aprendre és una experiència social on el context és molt important i el llenguatge juga un paper bàsic com a eina mediadora, no només entre professors i alumnes, sinó també entre estudiants, que així aprenen a explicar, argumentar... Aprendre significa "aprendre amb altres", recollir també els seus punts de vista. La socialització es va realitzant amb "altres" (iguals o experts).
 * Incidència en la zona de desenvolupament pròxim (ZDP), en la que la interacció amb els especialistes i amb els iguals pot oferir un "escenari" on l’aprenent pot recolzar-se.

Els usos i aplicacions de les TIC sobre la base de la teoria constructivista, s'han desenvolupat en els darrers deu anys, quan molts investigadors han explorat el paper que poden fer les noves tecnologies a l'aprenentatge, demostrant que els ordinadors ens proporcionen una mitjà creatiu per a què els estudiants s'expressin i demostrin que han adquirit nous coneixements. Els projectes de col·laboració en línia i publicacions web també han demostrar ser una manera nova que els professors comprometen en els estudiants en el seu procés d'aprenentatge. Les noves tecnologies són ideals perquè proporcionen a l'estudiant un accés il·limitat d'informació que necessita per investigar i anar creant coneixement dins la seva realitat i el seu context més proper. En el moment que vivim és imprescindible que la tecnologia ha d'anar més enllà de modificar i millorar la forma com ensenyar els educadors, i també el seu contingut.


 * El connectivisme **

Per les eines TIC que utilitza el professor, aquest material també es recolza en el connectivisme. Les necessitats d'aprenentatge i les teories que expliquen els principis i processos d'aprenentatge s'han d'adaptar als ambients socials s ubjacents. Les característiques de la nova societat de la informació i la comunicació han fet necessari l'aparició de noves teories que expliquin els processos d'ensenyament-aprenentatge en escenaris formatius amb mediació de les tecnologies. En l'actual societat de la informació i el coneixement:
 * Molts aprenents variaran d'activitat moltes vegades al llarg de la seva vida activa.
 * L'aprenentatge formal no disposa de l'exclusivitat; les modalitats informals, les comunitats virtuals, les xarxes socials,... ofereixen noves maneres d'aprendre.
 * Aprenem al llarg de la nostra vida; la formació ha esdevingut un procés continuat.
 * Molts dels processos que intervenen en l'aprenentatge poden ser realitzats o recolzats per les tecnologies.

Els principals reptes per l'educació actual són:
 * Mantenir actualitzada la informació i el coneixement, essent capaços d'adquirir l'habilitat per aprendre allò que necessitaran en un altre moment.
 * Els estudiants han d'adquirir l'habilitat per aprendre el que necessitarem demà, molt més important que el que sabem avui. Hauran de poder activar el coneixement adquirit en el moment que ho necessiti, connectant i fent ús quan convingui dels mitjans i els fonts que li facilitaran aquest procés.
 * Aprendre a aprendre: utilitzant els nous mitjans, les noves xarxes, hem de poder trobar, gestionar, compartir i socialitzar el coneixement.
 * Deixar de pensar en l'aprenentatge com un procés intern i individual. Hem de reconèixer l'impacte en l'educació de les noves eines d'aprenentatge i dels canvis ambientals. Cal valorar la creació de grups i comunitats d'aprenentatge que ens permetin aprendre a partir de l'exposició de punts de vista discrepants.

Treball en grup cooperatiu - Aprenentatge entre iguals
El treball cooperatiu és un terme genèric usat per referir-se a un grup de procediments d'ensenyament que parteixen de l'organització de la classe en petits grups on els alumnes treballen conjuntament de forma coordinada per tal de resoldre les tasques acadèmiques i aprofundir en el seu aprenentatge. Es tracta d'una forma d'organitzar l'aula i les tasques que s'hi realitzen de manera que els objectius dels components de cada grup estan estretament vinculats, cadascun d'ells només pot assolir els seus objectius si la resta aconsegueix assolir els seus.
 * El treball s'estructura en grups reduïts ( 3 a 5 alumnes) que, amb diferent grau d'autonomia, s'orga[[image:http://2.bp.blogspot.com/_YRjvN8Iw2zE/SuSCtC4Lx0I/AAAAAAAAADs/a2RmZySmLEw/s320/Treball+cooperatiu.jpg align="right"]]nitzen per resoldre individual i conjuntament les tasques que es proposen.
 * Es treballa en el context de grup. Les explicacions generals són puntuals, la interacció amb el docent es fa en el marc del grup de treball.
 * En una primera fase, segons l'organització de la feina, s'alterna el treball individual amb el col·lectiu, però sempre hi ha una fase de comunicació en la que es promou la interacció i l'aprenentatge a partir dels companys del grup.
 * La classe depèn de l'activitat dels grups cooperatius, que poden arribar a prendre decisions sobre les tasques a realitzar, els recursos necessaris i la durada de la feina.